Vi opplever en boligkrise uten sidestykke.
Det mangler billige boliger, ikke luksusleiligheter.
-Byggespekulantene sluker byen. -Det er jo ikke sant.
-To andre ministre er uenige. -Jeg aner noe hvor du har det fra.
Vi garanterer en rimelig andel billige boliger i alle prosjekter.
-Men det er mange smutthull. -Det er heller ikke sant.
Morn, Xavier. Er det post?
-Det er en krigsfilm. -Beklager å avbryte slaget. Posten.
Fra skattevesenet. Igjen.
LUKSUSLEILIGHETER
Glem det.
-Javel, hva er det i dag? -Protest mot oppdrettslaks.
Du svømmer visst mot strømmen.
Støtt laksen.
ÅPEN
Fantastisk. Takk. Den flasken du ga...
Din lille...
Takk. Flink bisk.
-Høres fabelaktig ut. -God morgen.
Jeg gleder meg. Vi ses.
Unnskyld, kan du ...?
-Takk. -Selvfølgelig. Helt greit.
Hvis du bare...
Herregud! Nei, lille venn. Det er ikke lov.
Det gjør vi ikke. Nei. Kom her.
-Sånn. Kom hit. -Gå din vei.
Satte du datteren min i bånd? Du skulle skamme deg.
Damen var slem, mor.
Fint. Takk.
Emily.
-Hvordan går det? -Det går fint, takk.
Bra. Jeg får stikke ut og løpe.
Forsiktig. Det er fullt statsråd.
Unnskyld.
Jaha. Hekkvanning, tett avløp. Hva er det neste?
Å ja, vedlikehold.
Tid for et femårs ansiktsløft. Maling, fuging og sånt.
Dessverre er anbudet vi fikk på ca. 60 000 pund.
Så hver leilighet må bidra med ca. 5000 pund.
-Der røk skobudsjettet. -Jeg må finne meg en millionær.
-Du er gift med en millionær. -En ekstra.
Og hvis han får trefrakk?
Unnskyld, Emily. Det var ubetenksomt.
Det gjør ikke noe.
Så 5000 pund burde dekke utgiftene så lenge taket holder.
Du bor der oppe. Ingen problemer?
Ikke noe jeg kommer på.
Å ja. En siste ting.
Det er søkt om tillatelse til å gjøre-
-grusomme Haleton Sykehus om til veldig fine leiligheter.
Dette må vi støtte fullt ut.
La oss få vekk det gamle, forfalne sykehuset.
-Men... -Ærlig talt.
Hvorfor må vi bo overfor en falleferdig rønne?
Bare skriv noen brev til byrådet.
Drinker på søndag? Johnny er hjemme fra New York.
-Hvordan har du det, Emily? -Fint. Hvordan det?
Jeg bare lurer.
Kan du komme igjen i kveld? Jeg må snakke med deg om noe.
-Jeg skal spise middag med Philip. -Avlys. Han er bare sønnen din.
-Jeg skal hilse fra deg. -I morgen kveld? Det er viktig.
Fiona, jeg vil ikke møte noen på en av middagene dine.
Hør her. Charles har vært død i et år.
Vi savner ham alle sammen. Rory er fortapt uten sin beste venn.
Det må være hardt for deg, så du trenger å ha det litt gøy.
Du kjenner meg. Å ha det sånn passe, det er alt jeg orker nå.
Du kan ikke grave deg ned, Emily.
Venter du for lenge, ender du som en inntørket, importert aprikos.
Det bildet skal jeg bære med meg hele dagen.
Hallo? Er det noen hjemme?
Hei. Leon Rolands. Du må være Donald Horner. Unnskyld.
Det er Brevon International Limiteds skjøte,-
-og dette er et utkastelsesvarsel.
Siden du ikke har reagert på Brevons varsel om å flytte,-
-har det endt sånn.
Det er i din egen interesse å ta det alvorlig.
-Grønnsak? -Nei takk.
Altså, ikke for min del...
Jeg besøkte far i går.
Det var nøyaktig ett år siden i går, mor.
Jeg la blomster på graven. Husket du det?
Ja, selvfølgelig. Jeg drar dit i morgen.
-Hva er det? -De rosa er de dyreste.
-Jeg snakket med Nigel. -Min revisor? Hvorfor det?
Han ringte og sa at han ikke kan være revisoren din mer.
Han har prøvd å kontakte deg i ukevis, så ringte han meg.
-Snart har du ikke mer penger. -Mer penger han har hørt om.
Jeg er bekymret. Far var så flink med penger.
Faren din var ikke perfekt, Philip. Ikke gjør dette.
Hva skal jeg gjøre da? Er det vansker stikker du hodet i sanden.
-Jeg vil ikke alltid være her. -Hva skal det bety?
Jeg fikk tilbud om jobb, men da må jeg kanskje flytte utenlands.
Jaså ja. Så det var derfor vi plutselig skulle spise middag.
Så du reiser... Jeg klarer meg fint.
-Du må endre deg, mor. -Hva skal jeg...
Hva mener du? Hva skal jeg gjøre?
Skal jeg ut og finne meg en direktørjobb?
Jeg har ingen kvalifikasjoner som teller.
Jeg har ikke noe av verdi å tilby noen.
-Jeg mente ikke å såre deg. -Det går bra.
Bare ta det trinnvis.
-Trinnvis. -Kanskje du kan selge noe.
Selge noe? Hva skal jeg gjøre? Det må være noe.
Nei, det er ikke... Hva?
FOTOALBUM
Skal vi se. Ja.
Javel.
Javel. Kom igjen. Hvor pokker er den? Der er den.
-Hallo? -Jeg er Fionas venn, Smythe.
-Å, revisoren? -Ja.
Jeg har et par presserende saker-
-som du kanskje kan hjelpe meg med.
Det kan vi snakke om på Villa Bianca.
Snakke om at jeg er i pengeknipe på en dyr restaurant?
-Perfekt. La oss si kl. 13. -Når?
I morgen. Vi ses.
Å, nydelig...
Vent nå litt...
En protestmarsj mot oppdrettslaks?
De blir behandlet elendig.
Oppdrettslaks. Tusen takk. Oppdrettslaks, unger.
Jaha.
Ja.
-Unnskyld, men er alt i orden? -Ja. Hvordan det?
Du gryntet.
Tror du at dette er det rette stedet for slikt?
De kjenner meg her.
Og ifølge Fiona kan du trenge en god lunsj.
Jaså ja. Hva mer sa Fiona?
Ikke noe. Dette og hint.
Hør her. Det ser ikke bra ut.
-Er det bare toppen av isfjellet? -Resten av isfjellet er hjemme.
-Den var god. -Tror du at du kan hjelpe meg?
-Dette kan jeg fikse. -Er det sant?
-Det har bare blitt forsømt litt. -Det har du rett i.
Hvordan har du ellers forsømt deg selv, Emily?
Hva for noe?
Jeg ser ingen pensjonsordning eller investeringer.
Det er mye jeg kan gjøre for deg.
Og Emily, du kommer ikke til å skylde meg det grann.
Neimen ...! Tusen takk.
Fiona sa du var snill.
Blant mye annet.
-Skål. La oss skåle for det. -En til.
-Vennlighet og regnskap. -Vennlighet og...
Ta ham!
Hallo! Hva... Hold opp!
Herregud! Fy faen!
-Alarmsentralen. -Ja! Det er en nødsituasjon.
Der er hun. Mobilmaster på Hampstead Heath.
De er vel vi også for.
Nei, vi er selvfølgelig imot. Du får meg til å lyde så slem.
Flott at vi får deg med. Mary, ta området ved kinoen.
Emily, du tar Hampstead Lane og går rundt Hampstead Heath.
En underskriftskampanje mot mobilmaster? Ikke i dag.
En underskriftskampanje mot mobilmaster?
God dag. Unnskyld. Ikke nå?
BREVON LUKSUSLEILIGHETER
Hvem er den fyren ...?
Hallo?
Unnskyld?
Det gjelder en underskriftskampanje.
Neivel, takk.
HIGHGATE KIRKEGÅRD
Hei, Charles. Jeg var i nærheten.
Ja, det er en stund siden.
Når jeg tenker på deg, kan jeg ikke la være å tenke på oss.
Er det ikke sprøtt? Jeg vet jeg har sagt det før,-
-men jeg kan fortsatt ikke la være å tenke på...
...hva som kunne ha foregått mellom deg og den lille hora-
-som du etterlot bilder av i bankboksen din.
I bankboksen, ditt kjøtthue!
Dette glemmer jeg ikke, din utro drittsekk!
Tenkte du på all dritten jeg måtte rydde opp i?
Regningene, gjelda, hele jævla rotet.
Jeg er så forbanna!
CHARLES WALTERS ELSKET FAR OG EKTEMANN
ARBEIDERE I ALLE LAND FOREN DERE
Gud...
Fiona? Ja, det går fint.
Jeg er faktisk på kirkegården. Kan jeg ringe senere? Takk.
God dag. Unnskyld?
-Jeg håper ikke jeg forstyrrer. -Litt for sent nå.
Jeg så deg og tenkte at det kanskje var noe galt.
Jeg lurer på om du vil skrive under på en kampanje.
-En underskriftskampanje? -Jeg har en liste med navn.
Jeg vet hva en underskriftskampanje er.
Gjelder det en plage som truer ditt elskede Hampstead Heath?
-Ja, det har det faktisk. -Tror du jeg er helt halvhjerne?
-Kan man være helt halvhjerne? -Vet du hvem jeg er?
-Underskriften kan slå tilbake. -Hva mener du?
Takk. Der ser du.
"Hampstead Heaths Voktere mot mobilmaster."
-Det gjelder ikke meg? -Overhode ikke.
Kom igjen. Mastene er helsefarlige.
Jeg ville tro at en som bor på stedet...
Radioaktive walkie-talkier får bli folks egen sak.
Jeg liker ikke det de gjør, og neppe dem heller.
Men de har rett til å gjøre som de vil, så jeg bryr meg ikke.
Og jeg vedder på at ikke du heller virkelig brenner for dette.
-Du vet ikke hvem jeg er. -Du vet alt om meg og hvor jeg bor.
Det var jeg som ringte politiet.
Forleden kveld ble du overfalt.
Jeg så det og ringte politiet. Jeg bor på West Heath Road.
Jeg så alt. Går alt bra?
Det går så det griner. Hvorfor sa du ikke det med en gang?
Du ville kanskje trodd at jeg spionerte på deg.
Hvorfor det? Hvordan så du meg?
Jeg sto i loftsvinduet med kikkerten min.
Selvsagt.
Får jeg spørre hva det handlet om?
Hvem vet? Det er en yrkesrisiko.
Folk liker ikke levemåten min.
-Jeg bor her nede. -Jeg skal den veien.
Emily. Emily Walters.
Donald Horner. Miss Emily, jeg står i evig gjeld til deg.
-Vi ses. -Ja.
Eller kanskje du ser meg.
Regning.
Takk, Xavier.
"Luksusleiligheter presentert av Rory Ashton"?
Der er du jo. Hvor har du vært?
-Jeg ble sporet av litt. -Du har mye å tenke på.
-Så du gikk ut med James? -Gikk ut?
Ja, gå ut og gå ut... Han gjør alt han kan.
-Jeg var redd for det. -Alle trenger hjelp av og til.
Jeg har for eksempel betalt din del av vedlikeholdet.
Det skulle du ikke ha gjort.
-Jeg betaler deg tilbake. -Ikke tenk på det.
Hvis du vil takke meg, kan du sende det brevet om bygget.
-Det står ikke på byrådets nettsted. -Jeg er ikke sikker på den planen.
Jeg har nettopp vært der. Det er et utrolig dyreliv ved det sykehus.
Og når ville du fortelle at mannen din er byggherren?
Det forklarer den tomme listen. Hva gjorde du der?
-Jeg gikk meg vill. -Ble du ikke avsporet?
Det gamle sykehuset har trukket eiendomsprisene ned i årevis.
Jeg ber om støtte fra mine venner, for vi støtter jo hverandre, hva?
-Ja da. -Jeg visste du ville forstå det.
EW-MIDDAG HER I MORGEN KLOKKEN 19!
PÅ FISKETUR SNU PAPIRET
Javel.
Sånn. Gå gjennom...
Herregud. Pokker.
Hei.
-Hva driver du med? -Middagen.
Javel. Men da...
-Jeg setter meg her. Takk. -Jeg sa sju.
Beklager, det var trafikkork.
-Du bor rett over gata. -Ja, så ille var det.
Du er sen, vet jeg.
Jeg takket jo aldri riktig ja.
Hvorfor kommer du da?
Et øyeblikk. Vi tar det forfra. Jeg har møtt deg en gang...
-Etter å ha spanet på meg. -Jeg så deg ved et tilfelle.
Du skjønner vel hvorfor jeg nølte litt.
Nølte? Hva med trafikkorken?
-Ikke vær så vrang, da. -Ikke skrem fisken.
-Fanger du middagen vår? -Min. Best du setter i gang.
Jeg? Greit.
Har du fanget en? Å nei.
Herregud. Det er en fisk.
Du verden. Sånn.
Et øyeblikk. Skal en ikke sette fisken ut igjen?
-Jeg gjorde jo det. -Nei, du kastet uti en sko.
Ikke ifølge dem.
-Hva skal jeg gjøre? -Vær så god.
Så jeg holder der. Jeg har den.
Greit.
Nå? Sånn.
Unnskyld.
Jøss. Hva kan jeg si? Dette er...
Dette er helt utrolig.
-Har du komfyr? -Den duger ikke til komfyr.
Men den fungerer perfekt som vedovn.
Det er utrolig hva folk kaster. Og fyren hjalp til å bære den.
-Det var snilt av ham. -Ikke egentlig.
-Han viste seg å være udugelig. -Udugelig?
-Kam. -Hva er det?
-Middag. -Takk.
Er jeg annerledes enn du trodde?
Kanskje. Du virker...
Si det.
Renere.
Det var ærlig.
Renere.
Hva gjør du?
-Lukt. Ta et schmeck. -Kan du jiddisch? Vent, da.
-Ikke ille. -Takk.
-Jeg kjenner ikke helt igjen duften. -Patchouli. Og grønske.
-Jaså, ja? -Ja.
-Får jeg spørre om noe? -Kan jeg hindre deg?
-Så du er spion. -Jeg fant det før vi møttes.
Jeg lette etter deg fordi jeg var bekymret.
Altså var jeg ikke på vakt.
-De vil ikke ha deg her. -Hvis de bare hadde kjent meg...
Du kan ikke bare ignorere dem. Hvorfor gjør du ikke noe?
Hva gjør du, miss Emily? Arbeider du?
-Hvorfor spør du? -Jeg bare konverserer.
Hva går dagene dine til, og hvem går de til?
-Folk du sikkert ville avskydd. -Avskyr du dem?
Nei, vi er jo venner. Og helt offisielt...
Jeg er frivillig i en bruktbutikk. Dømmer du meg?
Jeg får jo ikke stort å gå på. Du protesterer mot telefonmaster.
Du er sammen med folk du helst vil unngå.
Bortsett fra å være frivillig arbeider du ikke,-
-noe du ikke virker stolt av.
Som om du har kledd deg til noe du ikke husker hva er,-
-eller aldri riktig har forstått.
-Jeg får gå. -Jeg gikk over streken. Unnskyld.
-Det var en sterk vin. -Det gjør ikke noe.
Alltid gøy å høre at man snubler blindt gjennom livet.
Snubling har sine fordeler. Du snublet jo over meg.
-Takk igjen. -Du takket meg ikke første gang.
Så takk, for første gang. Det var nydelig mat.
Det kommer en skur. Kan bli stritt. Best du venter litt.
Jeg skal passe på å løpe.
SKRIV UNDER HER FIONA
Vent litt.
Jeg har det. En handlingsplan.
-Skjønner du? -Flott tegning.
-Syns du vi skal gjøre det? -Lage en sånn?
-Kan vi lage den nå? -Det kan jeg hjelpe deg med.
-Treet vekker oppmerksomhet. -Det er bra. Vent, se der.
REDD FUA
-Det kan jeg endre. -Var det med vilje?
Jeg er litt ordblind.
"Bua". Sånn. Det er fint.
REDD BUA
Den øverste er klar.
Tusen takk.
To stykker. Det er flott.
Ikke opp ned. Hele veien.
Helt rundt. Det er genialt.
Det er kampanjen. Hvis du tar den.
Bare tvitre i vei.
Hei. Ville du invitere meg til å trampe rundt i hagen din?
-Vi skal hjelpe deg. -Er jeg månedens merkesak?
Global oppvarming er kanskje håpløst.
Mark Kasdan fra "Hampstead og Highgate Express". Har du litt tid?
Tror du jeg består av øyeblikk jeg bare kan dele ut som oblater?
Forsvinn. Det gjelder alle sammen. Forsvinn herfra.
Hva er det?!
Jeg trenger ikke hjelp. Jeg aner ikke hvor de jævla idiotene kom fra.
Jeg gjør. Jeg ba dem om det.
Jeg kjenner deg ikke.
Ikke kom og si at det var ditt første utkastelsesvarsel.
Hvis du vil bli her, må du kjempe for det.
Fortell om alle de kampene du har utkjempet, miss Emily.
De utallige riskene du personlig har tatt av prinsipp,-
-og som berettiger deg til å blande deg i andres liv uten å si fra.
Fortell meg om dine kamper, miss Emily. Jeg er lutter øre.
Hvem er James?
Jeg pleier å sende regning! Vi ses i kveld! James
Har du andeler i et luksushotell og spa på Lanzarote-
-ved navn Villa Taj Exotica?
-Ikke så vidt jeg vet. -Det er subprime-andeler.
De koster deg penger.
Charles, altså. Gaven som bare gir og gir.
Hva skal jeg gjøre? Må jeg selge leiligheten?
Nei, du skal bare slappe av. Det er derfor jeg er her.
Leiligheten er trygg. Du holder på å drukne i gjeld.
Studenter har spart mer enn deg, men jeg kan hjelpe deg.
La oss fortsette å fjerne gjelden.
Det meste kan avskrives.
Vi må bare finne en vennlig part som vil overta den.
Jeg arbeider en del for Fionas mann Rory.
Firmaet hans kan kanskje hjelpe oss.
-Er alt i orden? -Jeg har det fint. Det er bare...
Jeg trodde bare ikke at det ville kreve så mye.
Jeg klemmer inn betalt arbeid her og der.
Takk. Jeg vet du har mye å gjøre.
-Jeg kunne trengt en ferie. -Jeg kjenner følelsen.
-Greske øyer skal være fine nå. -Hellas, der skulle jeg gjerne vært.
Se på dette luksushotellet i den maleriske fiskerbyen.
-Det må jeg si. -Jeg visste du ville like det.
Og Emily, det er helt uforpliktende.
Angående forpliktelser. Det er vakkert og helt fantastisk.
-Jeg må bare... -...ha tid til å tenke på det.
Jeg trenger litt tid til å tenke.
-Tenk, du, så arbeider jeg. -Takk.
Hvor langt kom vi?
-Biler. -Biler?
MIDDAG HOS KARL I MORGEN KVELD KLOKKEN 19
"Hos Karl"? Hva i himmelens navn ...?
Karl Marx.
Bra.
ARBEIDERE I ALLE LAND FOREN DERE
Jaha...
-De greiene gjaldt ikke deg. -Prøver du å si noe?
Jeg sprakk, og knurret som en rasende rottweiler.
Jeg vil ikke si du knurret.
Mer som om du gjødde. Litt som en syk flodhest.
Javel. Unnskyld.
Takk.
-Hvorfor er du på kirkegårder? -Stilleste stedet i byen.
Over bakken, men hvem vet hva som foregår der nede?
Det er sikkert kjempefest.
Dante Rossetti er visst begravet her. Han var min yndlings-prerafaelitt.
-Er du kunstner? -Nei, jeg er ikke noe.
Men jeg studerte.
Det er faktisk ikke Rossetti, men hans kone Elizabeth.
Har du hørt historien?
De mistet et barn i barselen. Hun tok livet av seg.
-Hun fikk et manus med i graven. -Så romantisk.
Ti år senere hadde han ikke til salt i maten. Hva skulle stakkaren gjøre?
-Finne salt? -Han fikk lov å grave henne opp.
Han rev boka ut av håret hennes. Han tjente godt på den,-
-men tenk deg hendene hans rive av henne håret.
Marken som tøt ut av hulrom der hennes blå øyne engang glitret.
-Vin? -Nei takk.
-Jeg har visst fått litt for mye. -Det sa du sist også.
-Drikker du alltid for mye? -Nei, bare når jeg drikker.
Dette er virkelig godt.
-Jeg elsker nøttene. -Det er ikke nøtter.
Sopp, bær, bønner... Å, sirissene.
-Jeg spiser vel ikke siriss? -Det er en gresshoppe-art.
Det er ikke sant.
-Pinjekjerner. -Hva mener du?
Det er pinjekjerner, hvis ikke noe har hoppet oppi.
-Kan du gi deg ...! -Greit.
Vel...
-Får jeg spørre om noe? -Ja.
Om det som skjedde forleden.
De menneskene ville hjelpe deg, og det vil jeg også.
-Jeg trenger ikke hjelp. -Alle trenger hjelp.
-Jeg har ikke bedt om hjelp. -Hva mener du?
Jeg er ikke noe bistandsprosjekt. Jeg lever som jeg vil.
Jeg vil ikke i retten eller i noen høring. Ingen får ta huset mitt!
Neivel. Det er ingen grunn til å vekke de døde.
-De døde har mer vett. -Nå er det nok.
Tror du virkelig noen finner seg i alt dette tullet?
Unnskyld. Jeg tok feil.
Jeg vet ikke helt.
Unnskyld. Det skal ikke gjenta seg. Jeg gikk over streken.
Hva for en høring?
Midt i utbruddet sa du "retten" og "høring".
Javel.
Selvfølgelig.
"Brevon krever utflytting. Uteblivelse blir å anse ..."
Dette er alvorlig. De kaster deg ut.
Det er ikke ditt problem.
Alle har problemer, Donald.
Men ingen kan høre deg når du har stukket hodet i sanden.
Vil du virkelig redde huset? Jeg bare spør.
Jeg aner ikke hvor jeg skal begynne.
Du trenger en advokat.
-Hvordan ser jeg ut? -Fin.
Sånn.
Å nei.
Du har...
...sannelig fengslet offentlighetens fantasi.
De kan få den igjen hvis jeg får beholde huset.
Donald, da du tok...
-Har jeg en annen? -Jeg tror jeg har en penn.
-Vær så god. -Takk.
-Da du valgte å være hjemløs... -Jeg har et hjem.
-Ja, jeg har sett bildene. -Det er veldig mye finere inne.
Sikkert, men Brevon International påstår at du bor der ulovlig.
Hør her. Jeg skylder ingen noe. Jeg er min egen herre.
Jeg dyrker min egen mat og lager min egen strøm.
Jeg er såvisst ingen snylter. Forstått?
Det er vel og bra,-
-men mange vil oppfatte deg som... gal.
Heller gal enn slave.
I dag er det best at den gale legger igjen galskapen hjemme.
Ikke vær ubehersket i vitneboksen. Ikke lev opp til fordommene.
Vi må bare bevise at hytta di har stått der i minst 12 år.
Ingen sak. Prøv 17 år, du.
-Hva for noe? -17 år?
Hva gjør du der, Donald? Det er et veldig enkelt spørsmål.
Hvorfor vil du ikke dra fra Hampstead Heath?
Dere må forstå at de er ulver i dress. Dere kjenner dem ikke.
-De kjenner ikke meg heller. -Det gjør de snart.
Sånne saker blir ofte avgjort ved dommerens skjønn.
La retten se den ærverdige Donald.
Legg igjen store ord hjemme, ellers vinner vi aldri.
Sett dere godt til rette. Dette tar litt tid.
Unnskyld.
Den er faktisk min. Ser du formen?
Hva ...? Herregud.
Vent litt.
Vent.
FORSVINN
Herregud.
Du... Vet du hva?
La oss komme tilbake og rydde opp i morgen.
Greit.
Her bor altså jeg.
Slå deg ned. Straks tilbake.
Herregud.
Å nei!
-Hva gjør du her oppe? -Observerer de innfødte.
-Har du tatt disse? -Kanskje.
Fine.
-Jeg fusket i faget på college. -Du burde fuske litt mer.
Er du sikker på at du vil bruke tiden på dette?
Ikke egentlig.
Får du innredningsideer?
Jeg tenkte bare på historien bak alle disse tingene.
Er det en urne?
Ja, den tilhører Mary i 3B. Urnen til moren.
Jeg kan snu den, hvis du føler at noen ser på deg.
-Ja. Det er pussig. -Hva?
-Dette stedet passer deg ikke. -Dette stedet?
-Dette stedet passer meg fint. -Nei, jeg mener leiligheten din.
Det føles som en annens liv. Ikke ditt.
Ja. Jeg kastet bort så mye tid.
-Skål for å begynne på ny. -På ny.
-Og frokost. -Ja.
Unnskyld.
-Du går i en gardin. -Ja. Det var...
Jeg var litt kald.
-Du pønsker på noe, mor. -At du kan være så mistenksom.
Du oppfører deg så mistenkelig.
Jeg er skrubbsulten.
-Jeg er på vei til et møte. -Dere burde få mat på møtene.
-Du tar aldri telefonen. -Ikke du heller.
Mødre skal svare, ellers blir sønner bekymret.
-Vær så god. -Du er en helgen.
-Har du planer på fredag? -Fredag?
Du har fødselsdag.
-Jeg er dessverre bortreist. -Ikke tenk på det.
Jeg er sikkert sammen med Fiona og de andre, så det blir nok fint.
-Jeg må til bruktbutikken. -Jeg må også løpe.
Jeg hadde håpet vi kunne snakket videre om det med pengene.
Har jeg ikke fortalt at jeg får råd av Fionas revisor?
Ypperlig. Han er vel ikke for dyr?
Overhode ikke.
Jeg har på fornemmelsen at det er noe du ikke forteller.
Hva skulle jeg skjule?
Hei. Beklager. Jeg hørte ikke at du kom.
Gjørme i ørene.
Det er min sønn Philip, og det er min...
-Altmuligmann. -Han klarer alt mulig.
Det var stikkordet mitt.
-Hyggelig å møte deg. -Donald.
-Jeg melder meg, mor. -Ha det.
Okay.
-Der er du jo. Hvordan går det? -Som det pleier.
-Hvordan går det med James? -James? Å, James.
Vi trenger en liten prat.
Hallo?
Gode nyheter. Vi har fått dato for høringen. Neste mandag.
-God morgen, mrs. W. -Erik.
Eiendomsrett og billig bolig er viktig. Jeg er med Donald.
Hørte du det? Han er med Donald.
-Er det ikke deilig å få hjelp? -Han trenger hjelp.
De kan ikke knekke oss, motgang gjør oss bare mer målbevisste.
-Er ikke det fra "I Am Woman"? -Heng i. Mye å gjøre.
-Ja. Du har... -Takk.
Sånn. Unnskyld.
Jeg liker fargen.
-Gikk det? Hvor skal den? -Der oppe.
-Hvor skal disse? -De er skjønne. Ta det rolig.
Sånn.
Hvor skal tauet?
-Jeg holder den. -Nei, den må løftes.
På grunn av hengslene.
-Unnskyld. -Vil du ta pause?
Okay. Jeg tar pause.
Ikke ille.
Hva er det du sier? Det er mye bedre enn før.
Du har rett.
-Takk skal dere ha. -Hva for noe?
Jeg kan ikke høre hva han sier.
-Rare greier. Jeg kan ikke... -Det holder. Takk.
Jeg vet ikke med deg, men jeg kjenner en viss eim.
Lyst på en dukkert?
-Han er en grei gutt. -Er han?
Jeg vet det. Ja, han er en grei gutt.
Bare litt forvirret, hva?
Hør på meg. Jeg høres ut som faren min.
-Hvor er du født? -Hvordan det?
Det er slikt normale folk spør hverandre om.
Nord for Dublin.
Et lite sted utenfor Dublin. I Irland.
Hvordan var det der?
Vi hadde en liten gård.
Til far kjørte den i grøfta.
Så døde mor, og jeg reiste ut.
-Det tok flere år å nå London. -År?
Jeg tok noen omveier. Marokko, Amsterdam og sånn.
-Jeg var en idiot. -Hvorfor?
Jeg rømte, og bare fortsatte.
-Og så kom jeg til London. -London. Du traff noen, hva?
Valerie.
Hun var eldre enn meg. Hadde en liten kafé i Camden Town.
Jeg jobbet for henne, og hjalp henne å drive den.
-Den ligger ikke langt herfra. -Hva skjedde?
Hva som skjedde? Hun ble syk.
Og jeg ble redd. Hun skjønte det jo med en gang.
Jeg klarte det ikke. Særlig ikke da kreften ble verre.
Så hun sa jeg skulle ta en pause.
Jeg visste jeg ikke burde, men jeg rømte igjen.
Vi visste begge to hva som ville skje.
Og det skjedde.
Det var leit.
Jeg lager mat til oss i kveld. Et lite festmåltid.
Donald.
Her. Vær så god.
Ikke kom for sent.
-Hei. Hvordan går det? -Det går bra.
Surprise!
Jeg tror ikke hun ante noe. Gratulerer med dagen, Emily.
Eksklusivt for fødselsdagsbarnet:
Hampsteads Ukuleleorkester.
Nei, tusen takk.
Tusen takk.
-Fester behøver ikke vare så lenge. -Bare kos deg, og slå deg litt løs.
-Flott gjort, spillemann. -Tusen takk.
Hvordan har fødselsdagsjenta vår det?
-Gratulerer, Emily. -Takk.
-Kanskje du burde holde tale. -Tale! Tale! Tale!
Tusen takk, James. Takk.
Takk til dere alle sammen. Dere er bare...
-Dere er... -Fantastiske?
Dere er virkelig fantastiske. Jeg ville ha skrevet en tale,-
-men det er jo et surpriseparty, så det er noe tull.
Jeg elsker dere, og jeg vet ikke hvordan livet hadde vært uten dere.
-Det er ingen avskjedsfest. -Nei, selvfølgelig ikke.
Men det er jo et godt tidspunkt til å komme med en liten meddelelse.
Jeg har møtt noen.
Vent litt. Tusen takk.
James.
Jeg tror alle kjenner ham.
Eller kjenner til ham, og han er noe helt for seg selv.
Han har fullstendig endret mitt syn på livet.
-Han... -Rory?
Jeg så nettopp uteliggeren fra Hampstead Heath løpe opp trappen.
-Ovenpå? Herregud. -Hvorfor stoppet ikke Xavier ham?
-Xavier, hva gjør du her oppe? -Jeg ble sulten.
-Noen har brutt seg inn! -La oss snakke om det.
Et øyeblikk. Vi må snakke om det.
-Jeg skal gå opp. Kom, karer. -Ja, la dem gå opp.
-Uteliggeren fra Hampstead Heath. -Herregud. Han har bodd her.
-Hva... -Å kjære... Unnskyld.
-Unnskyld. -Nei, vennen.
Du skal bare stå stille.
Skal du klimpre meg til døde?
-Du må visst gi en forklaring. -Jeg vil også ha en forklaring.
-Ikke tenk på det. -Nei, Donald. Vent.
Hva er det som foregår?
Det foregår ikke noe. Det er bare en misforståelse.
Jaså? Hva gjør de lysene der? Det er stearin overalt.
Sånn har jeg kjøpt dem. Lett brukte lys i billigbutikken.
Er sengen også lett brukt?
Det ser ut som en snuskete sexbule.
-Hvor er mors aske? -For himmelens skyld.
Du har avslørt oss. Vi har strødd asken hennes over elskovsredet vårt.
Og vi har holdt på som to kaniner på alle tenkelige steder.
Ved den gamle kakkelovnen, og i Renfrews gummibåt.
Og ikke minst dr. Patels gamle tannlegestoler.
Og alt det før lunsj! Jeg beklager.
Men jeg må stikke.
Donald?
Vent, vær så snill.
Donald.
Snakk med meg, vær så snill.
-Vil du snakke med meg? -Ukulelefyren leter nok etter deg.
James. Jeg oppmuntret ham. Jeg vet det.
Han har gjort regnskapet mitt. Du skjønner, Donald...
Jeg er i en stor knipe. Jeg har økonomiske problemer.
Og James hjalp meg fordi han trodde han ville få noe til gjengjeld.
Og jeg var ikke modig nok til å fortelle at det ikke vil skje.
Det kommer ikke til å skje. Jeg tror han vet det nå.
Det kunne jeg nesten godtatt, hvis du ikke hadde virket så flau.
Jeg var flau.
Jeg var flau over meg selv. Og vet du hva?
Jeg var skamfull over hva...
...du ville tenke om meg.
Hvem jeg er, og hva jeg har blitt.
Hvorfor fortalte du ikke at du hadde fødselsdag?
Din fjomp.
Hvordan har du det i dag, Donald?
Tror du at du mister huset i dag, Donald?
Donald! Gi oss et smil!
Javel. La oss begynne.
Hva gjorde mr. Horner da?
Han pakket en pastinakk inn i varslet og ga meg den.
-Tok du det imot? -Protest.
-Jeg tok ikke imot pastinakken. -Det var en gulrot.
Takk, det holder.
Mrs. Neal, du leder Hampstead Heath verneforening.
Hvor lenge har mr. Horner bodd på Hampstead Heath?
-Han kom dit nylig. -Nylig?
Er det mer eller mindre enn 12 år?
-Avgjort mindre. -Ingen flere spørsmål.
Bare for å gjøre det fullstendig klart.
Før Brevons anmodning, mens du har bodd på området,-
-har noen bedt deg å flytte?
-Nei. -Takk. Det var alt.
Ifølge laveste kommuneskatt skulle du betalt 15 000 pund-
-i løpet av de siste 17 år hvis du lovlig hadde eid en eiendom.
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Jeg betaler for mine ytelser.
Renovasjon, utdannelse og daglig arbeid på Hampstead Heath.
Kan du påstå at du gjør det?
Mr. Horner?
Mr. Horner sliter med å huske hvordan han bidrar til samfunnet.
Jeg bidrar ikke til samfunnet, og jeg kjører ikke bil.
Hvordan er det relevant?
Det betyr at jeg ikke slipper ut 270 kilo karbondioksid i året.
Jeg dyrker min egen mat, så jeg bidrar ikke til-
-de syv millioner tonn mat-og emballasjeavfall,-
-som koster vårt vakre land over fem milliarder pund i året.
Jeg kan godt fortsette.
Men hvis du er bekymret for samfunnet, mr. Crowley,-
-så koster du oss helt sikkert mye mer enn jeg gjør.
Vennligst la det være. Dette er ikke noe tv-show.
Takk. La oss holde oss til saken. At en hjemløs mann...
Jeg er ikke hjemløs. Jeg bygde hus for 17 år siden.
Med gjenbrukt material og saker og ting og min fantasi.
Kan du bevise det? Det er ubekreftet. Det er ingen papirer eller vitner.
Nei, jeg holder meg ute av syne.
I årenes løp har jeg sett livet utvikle seg rundt meg.
Jeg har tilbragt alle ettermiddager på Parliament Hill-
-og sett familier fly med imponerende drager-
-og de samme familiene vokse opp, flytte og gjøre plass til nye.
Og jeg har ikke forstyrret noen.
Mange folk syns jeg lever på en annen måte enn dem.
Folk får tenke hva de vil om min måte å leve på.
Men jeg tenker bare på huset mitt.
Jeg har bodd der i 17 år. Det er et hjem.
Det er mitt hjem. Der hører jeg til.
Og slik er jeg ikke annerledes enn noen av dere.
Vennligst sett deg igjen.
Takk for oppriktigheten. Den er tydeligvis dyptfølt.
Men dette kan ikke erstatte skriftlige bevis.
Du forstår nok dilemmaet.
Det har vært en lang dag.
Retten er hevet. Vi fortsetter i morgen tidlig klokken ni. Takk.
Der ødela jeg alt.
-Vi har ikke tid til jammer. -Jeg sier bare sannheten.
-Vil du føle deg bedre, så gå hjem. -Hva feiler det deg?
Krenker noen stoltheten din reiser du bust som et nærtagende pinnsvin.
Et nærtagende pinnsvin?
-Den var god. Ypperlig. -Kutt ut.
-Et nærtagende pinnsvin. -Jeg fryser.
Donald.
-Ovnen. -Hva med den?
Sa du ikke at noen hjalp deg å få den hit?
Du kalte ham udugelig.
-Han kunne ikke slå i en spiker. -Forstår du ikke?
Han kan bekrefte at han bygde bua med deg for 17 år siden.
-Det er ikke noe bevis. -Du må ta oss med dit.
Her?
-Jeg husker deg. -Det er ham.
Sånn lød det. Da jeg så ut vinduet, sto han der ennå.
-Mener du... -Den kødden.
-Kunne vi kanskje... -Hva skjedde da?
Han kava med masse IKEA-skrot jeg hadde kasta.
Så jeg kjørte han og skrotet til et sted-
-der han holdt på å bygge ei bu på Hampstead Heath.
Jeg hjalp ham et par timer, men så ble han så kritisk.
Jeg satte opp plankene skeivt,-
-og jeg brukte feil spiker. Og jeg har greie på spiker.
Og da skjedde det. Jeg blei så forfjamsa-
-at jeg hamra en spiker gjennom venstre langfinger.
Virkelig leit å høre. Mr. Fife, du kjørte mr. Horner dit.
-Kan du fortelle nøyaktig hvor? -Sykehuset ved West Heath Road.
Jeg fant knapt ut igjen, full av blod og greier.
Takk. Det var alt.
Mr. Fife, du kan kanskje forstå at vi har vanskelig for å godta-
-at du ville forlatt den trygge leiligheten din midt på natten-
-og gjøre seg stor umake for å hjelpe en ukjent hjemløs mann,-
-som du aldri hadde møtt før.
-Det forstår du, hva? -Det forstår jeg fullstendig.
-Takk. For... -Men jeg har vært hjemløs selv.
Hvilket ...?
Nesten et år på gata. Det var derfor jeg gjorde det.
Dommer, det er en skjønn historie, og noe av det kan endatil være sant.
Men som du antydet i går, så er ikke dette skriftlig bevis.
-Og det er det retten krever. -Mener du dette?
Jeg måtte kjøre på legevakten. Jeg fikk ikke ut spikeren.
Den gikk gjennom en sene og hadde truffet-
-det de kalte tilliggende knokkel.
-Skikkelig griseri. -Får jeg lov, mr. Fife?
Takk.
"Byggeskade pådratt under utføring av frivillig arbeid."
Datert klokken 03.35, den 13. oktober...
...1999.
Ingen flere spørsmål.
Ingen jordeier har gitt noe samtykke.
Mr. Horner, selv om du i høy grad har utøvd fysisk råderett-
-over dette området, hadde du ingen lovlig eiendomsrett til det.
Til gjengjeld er mr. Fifes dokument fra sykeforsikringen,-
-om enn neppe noe ugjendrivelig bevis,-
-svært overbevisende, sammenholdt med hans forklaring.
Etter min mening sa mr. Fife sannheten.
Mr. Horner, jeg er overbevist om-
-at du oppfyller kravene til tingsrettslig okkupasjon.
Unnskyld. Sier du at jeg kan bli?
Det velger du selv,-
-men retten vil gi deg full eiendomsrett til tomten.
Tinglysingskontoret får varsel om at du eier jorden.
Hvordan vil det endre ditt liv?
Jeg har ikke tenkt å endre noe.
Det var Donald Horner, den ferske millionæren.
Mon tro hvor han feirer i kveld?
Kan vi prate litt?
Jeg er ikke helt sikker på hvilke planer vi har.
For i kveld?
Nei. For oss.
-Har du det ikke gøy? -Jovisst. Det er kjempegøy.
-Men jeg blir ikke akkurat yngre. -Du er flott.
Jeg ventet at vi ville flytte videre fra disse omgivelsene.
Kanskje noen skulle nevnt de forventningene.
Kanskje det ikke sto klart for meg før rettsmøtet.
For et par dager siden fikk jeg et rekommandert brev fra banken,-
-og jeg har ingen utvei mer.
Jeg må selge leiligheten nå, eller få namsmannen til frokost.
Selg leiligheten, betal gjelden og flytt hit.
-Neste kapittel i eventyret. -Men dette er ikke noe eventyr.
Dette er det virkelige livet. Vårt liv.
Vi kan ikke bo her for evig.
Hør her. La oss finne vårt eget sted sammen.
Med hva?
Hvis jeg selger leiligheten og betaler gjelden,-
-har jeg penger nok til å slå meg ned et sted.
Kanskje et lite sted utenfor London.
Vil du at jeg skal selge?
Jeg vil ikke ha pengene dine. Jeg vil bare ha deg.
Du sa ikke at det sto så ille til.
Antyder du at jeg har planlagt det?
Nei. Jeg startet nok som et edelt bistandsprosjekt,-
-så du kunne være et godt menneske, og så så du kanskje mulighetene.
-Det tror du vel ikke, vel? -Jeg flytter ingen steder.
Vi kan ikke overleve her.
Det tar jo aldri slutt. Hele verden vil jeg skal endre meg. Du også, nå.
Så herlig. Er forargelse din faste løsning på alt?
-Skal jeg miste alt for å redde deg? -Nei.
Du skal vinne alt ved å ha meg.
Vær å snill. Jeg ber deg.
Ta meg med storm. Ta meg med til vårt helt eget hjem.
Jeg har et hjem.
Du har et fengsel her. Når slutter du å straffe deg selv?
Jeg syns du skal dra.
Å nei, ikke gjør dette.
Jeg syns du skal dra.
Og så til parti 52.
En jaktkikkert fra 1934 av merke Barr og Stroud.
Et høyt elsket arvestykke. Hvem byr 200 pund?
Takk. 225? 225. 250?
Takk. 250.
275? Takk. 275.
Hei.
Jeg tror det er alt jeg skylder deg.
Jaha.
Og så skal jeg vel bare tilgi deg?
Nei, du skal bare ta imot sjekken.
Rory ville drept meg for å snakke med deg.
Kanskje du burde bruke litt av pengene på terapi.
-Hva for noe? -Bare et forslag.
Det høres veldig usunt ut å leve med en tyrann.
Skal du bare pakke og rømme? Er det det du velger?
Man kunne også si at jeg ikke vil leve på en løgn mer.
-Kanskje du burde prøve det. -La oss holde opp.
Jeg savner venninnen min. Fred ...?
Vi var aldri riktig venninner, var vi?
Jeg var bare det sprø amerikanske prosjektet ditt.
-Hvordan skal du klare deg alene? -Aner ikke.
Men jeg gleder meg til å oppdage det.
Ja.
Kan du si meg en ting, Fiona?
Visste du at Charles hadde et forhold?
Jaha. Vel, jeg må stikke.
Emily...
-Ja? -Du er mye modigere enn meg.
Det tviler jeg på.
Beklager at jeg er sen.
-Å, du... -Er du klar?
Eiffeltårnet lyste grønt i kveld for å feire klimaavtalen i Paris.
Innenriks. Donald Horner, en hjemløs millionær,-
-har solgt boligen i Hampstead, verd fire millioner pund.
Beliggenhet teller, sies det.
Horner skal ha reist til Sør-Frankrike med en ung kvinne.
Og så været...
Kan du flytte deg?
Nei! Kom her, Claude. Det er ikke farlig.
Nei, Claude.
Stans da. Stans, Claude!
Kom hit. Claude.
Er denne din?
-Bare... Takk. -Vent litt, Emily.
Jeg trodde du var i Frankrike med en eller annen kvinne.
Jeg kan ha vært det.
Eller noen kan ha satt ut det ryktet for å lede media på villspor.
-Så du har ikke solgt? -Mer en slags byttehandel.
Jeg ga Hampstead Heath jorda, og de ga meg den gamle båten.
Hampstead Heath vokser, folket vinner, og alle er fornøyd.
-Selv du. -Selv jeg.
Å nei.
-Det er bua di, hva? -Jeg sa jeg ikke ville dra fra den.
Hva gjør du her?
Det var noe jeg glemte å si til deg.
Jeg elsker deg.
Hvorfor lot du meg gå?
Det har jeg spurt meg selv hver eneste dag siden du dro.
-Det er ei fin lita bu du har. -Det er ikke ei bu, men en hytte.
-Dette er ei bu. -Det er sant. Og et fint hjem.
Beklager, men jeg har et hjem, og det holder seg på ett sted.
Kom du hele veien ut hit for å ha samme gamle krangel?
Ja, det gjorde jeg.
Bra.
-Kalte du høna Claude? -Ja, jeg kalte ham Claude.
Det er ei høne. En hunn.
-En hunn? -Claudette.
Inspirert av Henry "Harry" Hallowes, som levde slik han ville.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2017